Joi, pe 2 august, Marcel Iures a împlinit 50 de ani.
Pînă foarte de curînd, era catalogat, în discutii sau aprecieri critice, drept "tînărul actor care a reusit" nu stiu ce.
Această inscriptionare, amuzantă o vreme, m-a făcut să înteleg că se pune oarecum distantă între generatii.
Că nu neapărat valoarea impune după sine si ierarhiile, dincolo de vîrsta biologică.
Brusc, oamenii au descoperit că Marcel Iures are 50 de ani.
Si asta i-a adus o ponderalitate pe care profesia si felul cum o face i-o acordaseră de mult.
Forta si vulnerabilitatea acestui realmente actor mare s-au manifestat în cele mai variate registre.
După terminarea facultătii, la clasa Marin Moraru, a plecat împreună cu prietenul lui, regizorul Mihai Măniutiu, la Cluj, unde au avut timpul să-si aseze gîndurile si proiectele pentru multi ani.
După Visul unei nopti de vară, întîlnirea cu Liviu Ciulei din 1991, Marcel Iures ia o primă decizie extrem de importantă: se desparte de Teatrul Bulandra si pleacă la Odeon.
Un trio semnificativ îsi reunea energiile profesionale si cele ale prieteniei lor din studentie: Alexandru Dabija, "uns" directorul teatrului de Vlad Mugur, Mihai Măniutiu si Marcel Iures.
Perioada aceea formidabilă se poate prinde cu un singur titlu: Richard al III-lea, un spectacol care l-a scos în fată pe Marcel Iures în cea mai complexă si impozantă ipostază.
Să nu uităm splendidele costume ale Doinei Levinta.
În Hamlet-ul lui Tocilescu de la Bulandra din 1985, Marcel Iures juca Horatio, cel mai bun Horatio pe care l-am văzut, si nu sînt putine spectacolele cu această piesă pe care l-am vizionat prin lume.
Sensibilitatea, puterea si fragilitatea erau dimensiunile pe care Iures le-a avut mereu.
Sau, pe întelesul tuturor, trăieste din ce si cît joacă.
Îsi negociază contractul în functie de ofertele pe care le primeste.
Competitia presupune o formă actoricească continuă si la cote maxime.
Marcel Iures, nu foarte tînăr precum era etichetat, si-a asumat un risc - chiar acela de a nu fi solicitat - într-o tară riscantă.
În România, a finalizat proiectul Dabija-Măniutiu-Iures, adică a construit Teatrul Act, un spatiu generos si liber al fenomenului teatral românesc.
Pînă la urmă este vorba despre conditia artistului, delirantă, despre existenta într-un imperiu al dezolării si neputintelor.
Poate chiar de atunci, de la nouă ani cînd, în camera bunicului de la tară, într-o liniste totală, si-a descoperit chipul într-o oglindă ovală.
Cum să fiu înspăimîntat de putere cînd ea îmi dă generozitate, fortă, întelegere?
Marcel Iures n-a avut un traseu lin.
Diferitele obstacole aruncate pe drumul său au fost percepute ca trepte ale initierii si nicidecum ca ziduri înăltate pînă la cer, definitiv de netrecut.
Stiind exact cine este chipul din oglindă, acel "altcineva", a putut să-si stabilească, si să-si asume, deciziile, proiectele, prioritătile, traiectoria.
Disciplina interioară i-a dublat disciplina profesională, i-a temperat vanitătile si i-a exacerbat vocatia.
Mi-a plăcut, cîndva, să mă joc si să privesc în jur cum priveste el.
Atent, cu toate antenele conectate.
Fiecare reactie poate fi importantă, cîndva.
Acum cîtiva ani, am stat de vorbă cîteva zile pentru a face un interviu pentru revista noastră.
Finalul lui m-a obsedat mult timp si cred că poate fi interpretat ca un crochiu verbal al cărui model a fost si este Marcel Iures.
Să te bucuri!
Să iubesti oamenii!
Parcă răsare soarele cînd te văd!
Eu am învătat să mă bucur că deschid ochii, că-l văd pe Sandu Dabija, de pildă, si că-mi dă bună ziua.
În felul ăsta, am învătat că mîndria de a-l avea coleg, un coleg de valoarea asta, este cu adevărat ceva pe lumea asta.
Prietenia este un lucru extraordinar.
Cele mai vechi produse ale atelierului histrian sunt monedele vârf de săgeată ("money but not coins"), turnate anume în tipare și care nu au servit niciodată ca arme.
De asemenea, săgețile de luptă scoase din uz, cu vârful rupt intenționat și uneori cu manșonul umplut cu plumb, sunt uneori și ele prezente în tezaure.
Shambala, acest tărâm minunat, această lume de vis, este o zonă nelocuită de oameni, în adevăratul înțeles al cuvântului "om".
